1

בתי המשפט 
 	
בית משפט מחוזי חיפה	א  001580/00	
	 	
בפני:	כב' השופט יצחק עמית	תאריך:	13/06/2004	

 
בעניין:	טטרמן אסתרינה 	 	
 	ע"י ב"כ עו"ד	רפופורט ואח' 	התובעת	
 	- נ ג ד - 	 	
 	1. הכשרת היישוב בע"מ
2. אבנר איגוד בטוח נפגעי רכב בע"מ	 	
 	ע"י ב"כ עו"ד	חיות ואח' 	הנתבעות	
 
פסק דין
 
	תביעת נזקי גוף על פי חוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים התשל"ה-1975 (להלן : "החוק"). המחלוקת בין הצדדים היא בשאלת הנזק בלבד.
	
	העובדות הצריכות לעניין  והנכות הרפואית 
 
1.	התובעת, פקידת בנק בכירה במקצועה, ילידת 1957, נשואה + ארבעה ילדים, נפגעה בתאונת דרכים ביום 9.1.97 כאשר המכונית בה נהגה פגעה במכונית אחרת. 
 
	התובעת נפגעה בחלקי גוף שונים, והועברה מחוסרת הכרה לבית החולים, שם אושפזה למשך חמישה ימים ואובחנו אצלה, בין היתר, שברים ביד שמאל, ברגל שמאל, בצלעות, ובחוליה גבית. 
 
2.	התאונה הייתה גם תאונת עבודה, וקביעת המל"ל מחייבת לפי סעיף 6ב לחוק. הועדות הרפואיות של המל"ל קבעו את נכותה של התובעת כלהלן: 
 
	( - ) 10% - בגין שבר בחוליית הגב לפי סעיף 37 (8) ב' לתקנות.
	( - ) 10% - בגין הגבלות בע"ש צווארי לפי סעיף 37 (5) א' לתקנות.
	( - ) 10% - בגין הגבלה במפרק ובקרסול לפי סעיף 35 (1) ב' לתקנות.
	( - ) 10% - בגין הפרעה בזכרון, הפרעות בקשב ובריכוז ושינויי התנהגות לפי סעיף 34 (ב)  לתקנות. 
 
	סה"כ נכות רפואית משוקללת של 34.39%. 
 
	עוד מצאה הועדה הרפואית להפעיל את תקנה 15 במלואה, והעמידה את נכותה הסופית של התובעת על 52%. נזכיר כי קביעה זו של המל"ל אינה מחייבת את בית המשפט. 
 
	המגבלות התפקודיות של התובעת בעקבות התאונה והסיבה להתפטרותה מעבודתה בבנק 
 
3.	המחלוקת העיקרית בין הצדדים, התמקדה בשאלה מדוע התפטרה התובעת מעבודתה בבנק למעלה מארבע שנים לאחר התאונה, מה המגבלות התפקודיות של התובעת בעקבות התאונה, וכתוצאה מכך, מה הפגיעה ביכולת השתכרותה. 
 
	התובעת פרשה בחודש מאי 2001 מעבודתה כבכירה באגף האשראי בבנק "יהב", לטענתה, בשל חוסר יכולתה להמשיך לתפקד כרגיל במקום העבודה. ואילו הנתבעת גרסה כי התובעת העדיפה להקדיש את אונה ומרצה לפעילות פוליטית במסגרת מפלגת "ישראל ביתנו", שם הייתה מס' 8 ברשימת המועמדים לכנסת הנוכחית. 
 
התובעת נחקרה ארוכות בעניין זה ואעשה כמיטב יכולתי לתמצת את עיקרי הדברים ואת טיעוני הצדדים.  
 
4.	הנתבעת הצביעה על כך שהתובעת הייתה מועמדת לכנסת גם בשנת 1999 וגם בשנת 2003. במהלך מסע הבחירות לכנסת הנוכחית, התובעת עשתה ימים כלילות בסיורים ובחוגי בית בכל רחבי הארץ, והיא פעילה גם היום במפלגתה כיושבת ראש פורום הנשים. התובעת מכהנת כדירקטורית בהנהגת ההסתדרות מטעם המפלגה, כדירקטורית בחברת הביטוח הממשלתית "ענבל" והיא גם חברה בועדת הכספים בנעמ"ת. 
 
לטענת הנתבעת, כל אלו, מצביעים על כך שהתאונה לא פגעה בכישוריה ובכושרה של התובעת, כפי שעולה גם מקלטת שהקליטה חוקרת מטעם הנתבעת, ובה נשמעת התובעת מספרת על סדר היום שלה במהלך מסע הבחירות, על כך שהיא עובדת "באטרף" וכיו"ב. 

 
לגישתה של הנתבעת, התובעת פרשה מתפקידה כסגן מנהל אגף אשראי בבנק יהב בחודש מאי 2001 -  כארבע שנים וחצי לאחר התאונה - מאחר ורצתה להתמסר לפעילות פוליטית. 
כך, כבר בשנת 1999 הייתה התובעת מועמדת מס' 5 ברשימת המפלגה, ובשעת 2003 שובצה כמועמדת מס' 8 ברשימת המפלגה. 
 
עוד הצביעה הנתבעת על כך שהתובעת סיימה בהצטיינות, בספטמבר שנת 1998, כשנה וחצי לאחר התאונה, את לימודי מנהל עסקים בטורו קולג' (נ/1).  
 
סיכומו של דבר שהנתבעת טענה כי התובעת  - שסיימה לימודיה לאחר התאונה, ואשר הציגה את עצמה כמועמדת לכנסת ישראל - אינה מוגבלת ביכולת העבודה שלה, לרבות ביכולת הזכרון, הריכוז והקשב, כטענתה. 
 
5.	לגרסתה של התובעת, התאונה פגעה קשה ביכולת העבודה שלה. היא סובלת כיום מכאבי גב וצוואר, משתמשת בחגורת גב כמעט 24 שעות ביממה, ומעת לעת משתמשת גם בצווארון, אם כי משתדלת שלא להופיע עם צווארון בציבור. היא מתקשה לשבת יותר משעה-שעתיים, וגם בעת שמסרה את עדותה, וכאשר המתינה לאחר מכן על ספסלי בית המשפט, התפתלה והתנדנדה על מקומה, ולבסוף השתמשה בצווארון במהלך עדותה. 
 
התובעת סיפרה כי לאחר התאונה התגרשה, וכיום היא אם חד הורית לארבעת ילדיה. היא מתקשה עד מאוד בעבודות הבית, וכדבריה, אמנם מסוגלת להתכופף אך עלולה "להיתפס" מבלי יכולת להזדקף. 
 
ככלל, תמיד הצטיינה בכל אשר עשתה, אם בלימודים ואם בעשייה. הייתה בעלת יוזמה וכושר אירגון וניהול, וכבר בעת היותה קצינה בצה"ל, העמידה והקימה פרוייקטים מורכבים כמו מרכז הגיוס של פיקוד העורף. לאחר התאונה חשה כי נפגעו יכולת הריכוז, הזכרון, הקשב וסך כל המרכיבים "שעשו" את יכולת העבודה שלה, וכי אינה מסוגלת לעבוד ולהצליח כפי שעשתה בעבר. 
 
התובעת טענה כי מאחר ולא הייתה מסוגלת לעבוד את שעות העבודה שעבדה לפני התאונה, מצאה לנכון לבקש לפרוש מעבודתה בבנק, אם כי בדיעבד, ייתכן ועשתה טעות. היא נאבקת 
 
לשמור על תדמית וחזות של "הכל בסדר", לשמור "על פאסון" כלפי חוץ ולנסות  לתפקד כרגיל, אך הדבר מצריך ממנה כוחות נפש וגוף ובאין רואים היא קורסת. 
 
בתשובה לשאלות אודות עיסוקיה דהיום, עיסוקים המצביעים לכאורה על פעלתנות וכושר עבודה, השיבה התובעת כי העיסוקים הנוכחיים שלה כחברת דירקטוריון כזה או אחר, אכן מתאימים לה במצבה דהיום. עיסוקים אלו אינם דורשים ממנה יותר מדי. כל שנדרש ממנה, לבוא פעם בשבוע להסתדרות, לראות ולהיראות, לשמוע וקצת להשמיע, וכך היא משתכרת כ - 1,000 ₪ לישיבה. ישיבות הדירקטוריון בענבל נערכות אחת לשלושה חודשים והיא מקבלת בגינן 750 ₪ לישיבה, ובישיבות ועדת הכספים בנעמ"ת כמעט ואינה משתתפת. גם במפלגה כמעט ואינה פעילה, באשר מרבית הפעילות נעשית בכנסת או במזכירות המפלגה. היא סיימה אמנם בהצטיינות את לימודי מינהל עסקים, אך לא באוניברסיטה רגילה, אלא במכללה שהרמה הנדרשת בה נמוכה יותר. 
 
לשאלה הכיצד ייתכן שהצגיה מועמדות לכנסת, לאור המגבלות שתוארו על ידה, השיבה התובעת שעבודה כחברת כנסת מאוד הולמת, לדעתה, את מגבלותיה. ככל שירדתי לסוף דעתה של התובעת, כוונתה לכך שעבודה כחבר כנסת אינה עבודה רצופה בשעות קבועות ונוקשות, אלא עבודה הכרוכה בדיבור, במגע עם אנשים וכיו"ב. התובעת אישרה כי בשנת 99 שובצה כמועמדת מס' 5 ברשימת המפלגה, מקום לא ריאלי בשעתו. לטענתה, אפילו לא ידעה על כך בעת השיבוץ, ולמעשה, לא נטלה חלק בפעילות המפלגה שרובם ככולם של הפעילים בה, היו בשעתו, עולים מרוסיה. לשאלה אם ניסתה לחפש עבודה, הסבירה התובעת כי בשל מגבלותיה הפיסיות והנפשיות, אינה יכולה להיעתר לתפקידי ניהול ההולמים את כישוריה, שהרי בשל מגבלות אלו עזבה בסופו של דבר את הבנק. התובעת סיפרה כי ניסתה, והיא מנסה גם כיום, למצוא עבודה המתאימה למצבה, אך לא עלה בידיה. 
 
6.	ככלל, התובעת עשתה עלי רושם אמין. גם אם הייתה נטייה להפרזה לכאן או לשם, הרי התמונה הכללית שעולה מהעדות היא, שהתובעת הייתה רגילה להצטיין בכל אשר עשתה, ובעקבות התאונה חשה שאינה מסוגלת לעבוד באותה רמה ובאותה איכות כפי שהייתה רגילה לפני התאונה, אם מבחינת שעות הישיבה הנדרשות, ואם מבחינת יכולת הריכוז והזכרון. 

התובעת מתמודדת מדי יום עם המגבלות שהותירה הפגיעה, אך אינה נכונה לאמץ את "הפוזה" של מסכנה. התובעת הייתה מהימנה עלי כאשר סיפרה שמשך תקופה ארוכה הלכה לטיפולי פיזיותרפיה, אלו הכאיבו לה, ועל כן הפסיקה לתקופת מה את הטיפולים, ניסתה רפואה אלטרנטיבית, וכיום חזרה לקבל פעם בשבוע טיפול פיזיותרפי. עוד סיפרה התובעת כי היא נוטלת כדורים נגד כאבים, ואף יש לה אישור רופא לקבל מורפיום. 
 
לאורך עדותה, התובעת ביקשה מספר פעמים שלא לחשוף את כל מגבלותיה בבית המשפט, על מנת שלא לפגוע בעצמה, ככל הנראה לאור העובדה שהיא דמות בולטת במפלגתה, ושמא יזיקו לה הדברים בעתידה הפוליטי. התובעת סיפרה כי עובר לפרישתה מהבנק, הרופא התעסוקתי הנחה אותה שלא לעבוד יותר משלוש-ארבע שעות ביום, ומצבה הרפואי הוסיף להתדרדר. בשל כך, נאלצה להגיש לבנק בקשה לחופשה ללא תשלום (נ/3) ולבסוף לפרוש מהבנק. 
 
תימוכין לגרסת התובעת, ניתן למצוא במכתבים ובאישורים שצורפו לתצהירה כלהלן:  
 
מכתב רופא תעסוקתי מיום 18.5.2000 לפיו מסוגלת התובעת לעבוד כארבע שעות ביום. 
 
מכתב רופא תעסוקתי מיום 19.4.2001 לפיו מומלץ לאשר לתובעת חופשה של חצי שנה עד שנה, מאחר ומוגבלת בעבודה הדורשת ריכוז גבוה ומתמיד, ומוגבלת בישיבה ממושכת או בנהיגה למרחקים ארוכים. 
 
מכתב סמנכ"ל הבנק למל"ל מיום 13.12.99 בו נאמר כי עם שובה לעבודה ביום 15.7.99, ניסתה התובעת לחזור לעבודתה הקודמת אך בשל מגבלותיה הפיסיות הדבר לא עלה בידה והיא עברה מתפקיד אקטיבי של ניהול מערך האשראי, לתפקיד בקרת אשראי, עם תחומי אחריות מוגדרים ומופשטים, שעיקרם עזרה נקודתית למנהל האגף. עוד נאמר באותו מכתב, שהיקף משרתה של התובעת הוקטן ל - 75%.  
 
7.	דומני כי הקלטת בה הקליטה החוקרת את התובעת, דווקא תומכת בתמונה הכללית שהציגה התובעת ומחזקת מאוד את עדותה (התמליל נ/5). 

החוקרת התחזתה בפני התובעת ככתבת המבקשת לערוך כתבה והחמיאה לה שהיא מעריצה אותה מאחר והתובעת גם מנהלת משפחה, גם מצליחה וגם נראית טוב. החוקרת "ראיינה" את התובעת טלפונית במספר שיחות שהתנהלו לאורך כשבוע, בין התאריכים 23.12.2002 - 2.1.2003 כשהיא מסבירה לה שבדעתה למכור את הכתבה לעיתון "לאשה" עוד לפני הבחירות בחודש ינואר 2003. החוקרת מצאה מסילות ללב התובעת, סיפרה לה כי קראה אודותיה כתבה בעיתון "במחנה" והחמיאה לה תוך כדי השיחה.  
 
מטבע הדברים, התובעת ביקשה להציג לחוקרת את עצמה במיטבה, כמועמדת במקום ריאלי לכנסת. היא אומנם מצטנעת בשיחה ומבקשת שלא להזכיר כי סיימה בהצטיינות לימודיה לתואר זה או אחר, אך מציגה את עצמה כאישה פעלתנית, שבמהלך היום נפגשת עם פעילי המפלגה, ובערב עוברת מחוג בית אחד למשנהו. היא מספרת כי בבוקר הייתה בחוג בית בשכונת "גילה" ואחר הצהרים היא אמורה להיפגש עם פעילים במפלגה, ולאחר מכן יש לה עוד סדרה של פגישות, וכל זה ביום שהיא חולה. התובעת סיפרה לחוקרת כי בכל יום יש 2-5 מפגשים שקשורים למפלגה, כי אתמול הייתה בפאנל בחירות שנערכו בבי"ס תיכון, חזרה הביתה, פגשה בבית שני פעילים, ויצאה בשעה שש בערב לחוג בית בכפר שלם.  
 
אבל, למרות הרצון של התובעת להציג חזות של "מצליחנית" בפני קהל הקוראים הפוטנציאלי, אנו מוצאים כי היא משיחה לפי תומה בדיוק את הדברים שאמרה בבית המשפט. במהלך השיחה, היא מרבה להזכיר את התאונה בהקשרים שונים. היא מספרת לחוקרת-"הכתבת", כי התקדמה בבנק אך החליטה לעזוב את העבודה בגלל שעברה תאונת דרכים קשה מאוד בגינה כמעט החזירה את נשמתה לבורא (עמ' 25 לתמליל), ו"אחרי התאונה כבר לא יכולתי לחזור לבנק במשרה מלאה.. היו  לי כבר הגבלות כאלה או אחרות" ומאשרת כי מדובר בהגבלות של ישיבה, קשב, ריכוז ועוד מגוון של הגבלות. 
 
במהלך השיחה התובעת מספרת שניסתה לחזור למשרה מלאה "וזה לא כ"כ הלך לי מבחינה פיזית לא יכולתי לעמוד בזה כי קרסתי" (עמ' 28). עם זאת, בהמשך השיחה, היא אומרת שאחת הסיבות שהודיעה בבנק על עזיבתה, כאשר כבר עבדה בחלקיות משרה בשל התאונה, הייתה גם בגלל ילדתה הקטנה, כדי שתוכל לגדל אותה כאמא במשרה מלאה (עמ' 60). 

התובעת מספרת ל"כתבת" כי הייתה מרותקת למיטה שמונה חודשים וחצי ובתשובה לשאלה אם זה מגביל אותה, היא משיבה "לגמרי, לגמרי מגביל אותי". בהמשך, לאחר שמספרת כי גייסה כוחות נפש להתמודד ולהשיג את המטרה, היא אומרת "אבל אני לא אשקר אם אני אגיד לך שחזרתי לעצמי... אבל אני לא מדברת על זה, כדי שמי שאוהב אותי לא יצטער ומי ששונא אותי לא ישמח" (עמ' 27). היא מספרת כי כבר בשנת 99 לקחה חופשה ללא תשלום מהבנק כדי לסייע במערכת הבחירות ו"חזרתי לבנק אבל מסיבות בריאותיות, כבר לא חזרתי לבנק, אני אומנם טורבו בראש, בפה בדיבור, את יודעת אני חסרת מנוחה (אך - י.ע.) הגוף בוגד בי. יש לי מגבלות. הגוף בוגד בי" (עמ' 43). עוד מספרת  התובעת על הפעילות האינטנסיבית שלה לקראת הבחירות, על חוגי בית ומפגשים עם פעילים וכנסים בכל רחבי הארץ, על כך שהיא בימים אלו "נכנסת לאטרף" כי אמורה לארגן כנס ביום רביעי וכנס ביום חמישי (עמ' 79) ומתהדרת בכך ש"כל ערב, כל ערב נותנת ספיצ'ים" (עמ' 128) אך מתבטאת "האמת שעם המגבלה הפיזית שלי, לא קל לי אני פשוט סותמת את הפה אבל ממש לא קל לי" (עמ' 56). 
 
התובעת מתאמת עם "הכתבת" שתתקשר אליה בשעה 21:00-22:00 שאז תהיה בבית, ואומרת כי עבור "אנשים שרצים לפוליטיקה תשע-עשר זה חצי היום.. הגוף שלי טוען שכבר אמצע הלילה" (עמ' 70) ולאחר מכן אומרת שלפני השעה 01:00-02:00 בלילה לא מגיעה בכלל הביתה כי "אנחנו באטרף" (עמ' 85). 
 
במהלך השיחה, התובעת מתארת את סדר יומה: מתעוררת בשעה חמש וחצי בבוקר, מכינה את הילדים ושולחת אותם לבית הספר, בשמונה וחצי בבוקר היא בחוץ, ואז "אני מושכת ת'יום עד הערב, אני בצהריים קצת נשברת" (עמ' 86), יש ימים שהיא סוחבת עד אחת-שתיים בלילה "ובאמצע אני קצת בוכה... אני בוכה כי כואב לי הגב.. אמיתי כואב לי, אבל אני יכולה לעמוד ולצעוק כואב לי כואב לי (צוחקת) זה לא" (עמ' 120). החוקרת שואלת אותה על הילדים ועל הבית, והתובעת מספרת כי "בגלל התאונה אני נזקקת באופן ברור לסיוע בבית..יש דברים שלא נעים לי להגיד אבל שאני לא מסוגלת לעשות אני לא מסוגלת למשל לסחוט סמרטוט..כי יד שמאל שלי התפקוד שלה מוגבל, לא רואים...אני לא יכולה למתוח ת'גוף שלי, לנקות גבוה, או ..אני לא יכולה להעמיס מאמץ פיזי על כל תנועה שלי בגלל הגב, מה לעשות שאין חוליה בגב, מרוסקת. מה לעשות שיש יד אחת שמתפקדת 40% במקום 100%? מה לעשות שהעורף מוגבל בתנועה וסיבובים בגלל שיש קשיות בעורף, מה לעשות שהרגל, הקרסול..אז באופן טבעי יש הגבלה" (עמ' 58-59). 
 
בהמשך מספרת כי יש לה עוזרת שבאה שלוש פעמים לעבוד במיוחד בנקיון הבית, וכי אינה יכולה להיעזר רק באמה (עמ' 59). עוד היא מספרת על כך שנלחמה והתעקשה במהלך טיפולי הפיזיותרפיה עד שעמדה על רגליה.
 
8.	הנה כי כן, רצה לקלל ונמצא מברך. תמליל הקלטת שהוגש על ידי הנתבעת על מנת להמחיש כי  התובעת כשירה לעבודה ולפעילות, מלמד כי מאחורי החזות הנמרצת והפעילה שמפגינה התובעת, היא סובלת ממגבלות שונות. יש לזכור כי "הכתבה" נעשתה בעיצומה של מערכת הבחירות, מה שגרם לתובעת לפעילות ולהשקעת מאמצים החורגים מהרגיל, כפי שעולה גם משיחות הטלפון שקיבלה במהלך "הראיון לכתבה".  
 
	סיכומו של דבר, שהתרשמתי כי התובעת עזבה את עבודתה בבנק, בעיקר בשל התאונה, אם כי היו גם סיבות נוספות, כמו רצונה להקדיש זמן רב יותר לילדתה הקטנה, או שמא גם להקדיש מזמנה לפעילות פוליטית. התובעת אנרגטית ונמרצת, מסוגלת על פי דבריה בשיחתה עם החוקרת "להרביץ נאומים". עם זאת, אין להשוות פעילות זאת, או ישיבות דירקטוריון מעת לעת, לאופי עבודתה בבנק, או למשרות  דומות אחרות. 
 
שקלול של כל אלו, מביא אותי למסקנה כי יהא זה נכון וצודק להעמיד את הפגיעה בכושר ההשתכרות של התובעת, על 40% לעבר ולעתיד. 
 
	בסיס השכר לחישוב הנזק
 
9.	עובר לתאונה עמד שכרה ברוטו של התובעת בממוצע על כ - 13,750 ₪. לסכום זה יש להוסיף את כל התוספות הסוציאליות שהיו נהוגות בבנק - ביגוד והבראה, ביטוח רכב מלא, הפרשה לקרן השתלמות, הפרשות לשתי קופות גמל ועוד (ראה הנספחים לתצהיר עדות ראשית של התובעת). כל אלו מביאים את שכרה הכולל של התובעת, בצירוף הפרשי הצמדה, לסכום של כ - 15,000 ₪ נטו (החישוב נטו שערך ב"כ התובעת בתחשיבו אינו מדוייק, באשר יש לנכות רק מס הכנסה). 

 
 
יכול הטוען לטעון כי לצורך חישוב הפסד ההשתכרות לעתיד, יש לקחת בחשבון כי שכרה של התובעת בבנק היה עולה. מנגד, ייתכן והתובעת הייתה מבקשת לרדת בהיקף המשרה כדי להיות יותר במחיצת ילדיה, כפי שספרה לחוקרת, או "שהחידק" הפוליטי היה גורם לרדת בהיקף המשרה. אשר על כן, בסיס השכר לצורך חישוב הפסד ההשתכרות של התובעת, יעמוד על 15,000 ₪ לעבר ולעתיד. 
 
ראשי הנזק
 
	כאב וסבל  
 
10.	על פי אחוז הנכות המשוקללת, בניכוי גיל + 5 ימי אישפוז ובצירוף ריבית ובמעוגל = 61,000 ₪. 
 
	 הפסד השתכרות בעבר 
 
11.	התאונה ארעה ביום 9.1.97 והתובעת חזרה לעבודתה ביום 15.7.97 - סה"כ כששה חודשי אובדן שכר מלא.
 
	15,000 ש"ח X 6 חודשים =  90,000  ₪.  התובעת קיבלה את שכרה המלא במהלך חודשים אלו, אך לפחות חלק מימים אלו נוכה מחופשת המחלה שצברה. אשר על כן, אכיר במחצית הסכום - 45,000 ₪.  
 
	לאחר מכן, חלה ירידה בהיקף המשרה של התובעת, והיא ירדה בשכרה, בהדרגה עד להתפטרותה בחודש 5/01. 
 
כאמור, לצורך החישוב נעריך הפסד ההשתכרות של התובעת לאורך כל התקופה, מחודש 7/97 ועד חודש 5/01 בשיעור של 40%. 
 
	15,000 ש"ח X 40% X 46 חודש = 276,000 ₪.
 
	הערה: לא מצאתי להוסיף ריבית על הסכומים דלעיל, מאחר וגם על ניכויי המל"ל בגין תשלומים ששולמו בעבר, לא נוספה ריבית. 
 
	הפסד השתכרות מיום הפסקת עבודתה של התובעת בבנק 
 
12.	עמדנו לעיל על מגבלותיה של התובעת, והערכנו את הפגיעה בכושר השתכרותה בשיעור של  40%. 
 
	הפסד התובעת  בראש נזק זה מחודש 5/01 ועד 6/04:  
 
	15,000 ש"ח X 40% X 37 חודש = 222,000 ₪.
 
	ובעתיד, עד לגיל 65: 
 
	15,000 ש"ח X 40% X 166.74 (מקדם היוון 18 שנים) ובמעוגל = 1,000,000 ש"ח. 
 
הפסדי פנסיה 
 
13.	לפי הפסד של 6,000 ₪ לחודש X 70% ובהיוון כפול עד תוחלת חיים ובהפחתת הסכום שנחסך מניכוי ממשכורתה של התובעת ובמעוגל - 300,000 ₪. 
 
	עזרת צד שלישי בעבר ובעתיד 
 
14.	לאחר התאונה, העסיקה התובעת מספר נשים באיזור מגוריה, לטענתה, משך 24 שעות ביממה. לאחר מכן, הגישה בקשה להעסקת עובד זר, והעסיקה עובד זר בעלות כוללת של כ - 1,000$ לחודש. על פי האמור בתצהיר התובעת, היא המשיכה לעשות כן משך כארבע שנים, אם כי נקודה זו לא נתבררה עד תום בדיון. 

 
התרשמתי שהתובעת אכן מוגבלת בעבודות הבית, ודברים שעשתה בעבר, כבר אינה עושה היום. על מגבלותיה הפיזיות של התובעת ניתן ללמוד מדבריה לחוקרת, כפי שצוטטו לעיל.   עם זאת, ילדיה של התובעת בגרו עם הזמן, וכיום הם בגילאים 9-16-21-22. דהיינו, הצורך בעזרה בטיפול בילדים הצטמצם עם השנים. 
 
לכן, אחלק את ראש הנזק של עזרת צד ג' לשלוש תקופות: 
 
תקופה ראשונה-  24 חודש לאחר התאונה X 1,000$ X 4.5 ₪ (שער יציג) = 108,000 ₪. 
 
תקופה שניה - מחודש 1/99 ועד למועד מתן פסק הדין, לפי עזרה של 6 שעות ביום שלוש פעמים בשבוע, לפי 30 ₪ לשעה: 6 X 3 X 30 X 4.2  = 2,268 ₪ ובמעוגל 2,250 ₪ לחודש X 65 חודשים ובמעוגל = 146,000 ₪. 
 
	הערה: לא מצאתי להוסיף ריבית על הסכומים דלעיל, מאחר וגם על ניכויי המל"ל בגין תשלומים ששולמו בעבר, לא נוספה ריבית. 
 
תקופה שלישית: בעתיד ועד גיל 75 (כפי שנתבקש בתחשיב הנזק) לפי סכום של 1,200 ₪ X 227.13 (מקדם היוון 28 שנה) ובמעוגל  =   272,000 ₪. 
 
הוצאות שונות 
 
15.	התובעת נדרשה ונדרשת לטיפולי פיזיותרפיה, מה שמצריך נסיעות ושימוש מוגבר ברכב. לכך יש להוסיף הוצאות שונות שנגרמו וייגרמו לתובעת בעקבות התאונה. עמיד סכום ההוצאות באופן גלובלי על הסך של 30,000 ₪. 
 
16.	סה"כ נזקיה של התובעת  -2,460,000 ₪. 

 
[ לא נעלם מעיני כי על פניו, מדובר בסכום גבוה לנכות מעין זו, בהתחשב בכך שהתובעת אינה מרותקת, חלילה, לכסא גלגלים, או סובלת מהגבלות פיזיות קשות מעין אלו. עם זאת, יש לזכור את משכורתה הגבוהה של הנתבעת ששימשה כבסיס לחישוב נזקיה]. 
 
	מסכום זה יש לנכות פיצויי הפיטורין שקיבלה התובעת משוערך להיום (סכום של כ - 200,000 ₪ על פי תחשיב הנזק שהוגש בשעתו על ידי הנתבעת). מאחר והסכום שמתקבל נבלע בגמלאות המל"ל בסכום של 2,373,317 ₪ על פי חוות הדעת האקטוארית המעודכנת (נ/7), על הנתבעת לשלם לתובעת  25% X (2.46 מליון ₪ בניכוי פיצויי הפיטורין שקיבלה התובעת). לדוגמה: אם פיצויי הפיטורין הם בסך של 200,000 ₪, על הנתבעת לשלם לתובעת  565,000 ₪. לסכום זה, יש להוסיף שכ"ט עו"ד בסך של 13% בצירוף מ.ע.מ וכן החזר אגרת בית משפט בצירוף הפרשי הצמדה וריבית כדין מיום הגשת התביעה. הנתבעת תשא ביתרת האגרה. 
  
17.	הנתבעת, ברוב הגינותה, הצביעה על האפשרות כי תוך הזמן הקרוב, תעמוד התובעת בפני ועדה של המל"ל, וייתכן כי יוחלט שאין מקום להפעיל את תקנה 15, מה שיגרום לכך שהתובעת תקבל גמלה נמוכה יותר, כך שהיוון הגמלאות, יעמוד על סכום נמוך מזה הנקוב בחוות הדעת האקטוארית. 
 
אם כך יקרה במהלך 12 החודשים לאחר מתן פסק הדין, ואם כתוצאה מהקטנת גמלאות המל"ל נזקה של התובעת בהפחתת גמלאות המל"ל יהיה גבוה יותר מ - 25% מסכום נזקיה, תהא התובעת זכאית לאותו סכום. לדוגמה: אם בעקבות הפחתת קצבת המל"ל, יעמוד סכום הגמלה המהוונת על 1.2 מליון ₪, התובעת תהא זכאית לקבל הסכום של 2.46 מליון ₪ בניכוי פיצויי פיטורין בסך של 200,000 ₪ (משוער) ובניכוי 1.2 מליון ₪ גמלאות המל"ל, סה"כ - 1,060,000 ₪ . 
 
	למזכירות: לשלוח לצדדים. 
 
ניתנה היום כ"ד בסיון, תשס"ד (13 ביוני 2004) בהעדר הצדדים. 
י. עמית, שופט